27 



skulle uppfostras till formens adel och en plastisk teckning. 

 Men uppfostrarna själfva, såsom Masreliez och Hilleström 

 och de andra lof prisade konstnärerna t. ex. Limnell och 

 Åkerström, brusto betänkligt i formsäkerheten, saknade 

 kraft och karaktär. 



Endast porträttgenren har inför en mera kritisk efter- 

 värld bibehållit sitt värde. 



När Lauréus hösten 1802 blef elev i Kungliga Konst- 

 akademien, började han sina studier i principskolan för 

 figurteckning. På akademiens årsdag den 21 januari 

 följande år, 1803, tilldelades honom en tredje medalj för 

 visade framsteg i »principerna i figure» och på den ut- 

 ställning, som samtidigt öppnades, exponerade han en 

 oljefärgsstudie »Apollo och Daphne». Om denna målning 

 säger katalogen uttryckligen att den var hans egen kom- 

 position. Vi få därför antaga att Lauréus vid sidan af 

 teckningsöfningarna i läroinrättningen hade sysslat med 

 målning på egen hand. Motivet, Dafnes förvandling till 

 ett lagerträd, då Apollo förföljande närmade sig henne, 

 var möjligen prisämnet för de äldre eleverna. 



Den unga finnen var vid sitt inträde i skolan mera för- 

 beredd och äldre till åren än de flesta af kamraterna. Han 

 önskade visst med otålighet att få lämna nybörj arklassen 

 och inom läroinrättningen taga fatt mera jämnstarka och 

 allvarligare konststuderande, än de voro, som fyllde prin- 

 cipskolans salar. Huru pass reglementerad uppflyttnin- 

 gen från lägsta klassen till gips- eller antikskolan och däri- 

 från till modell- eller naturskolan var, är oss icke bekant. 



Nat. o. Falk, H. 75, N:o 2. 



