30 



set. Sådana äro Lauréus' af oss kända och nedan omta- 

 lade försök att röra sig i den höga skolan. 



En annan tafla, hvars ämne ur bibliska historien konst- 

 nären själf hade valt, var Lot och hans döttrar. Kopior 

 voro Maria med Jesusbarnet och Johannes efter Rafael 

 Mengs(28) och Tvänne evangelister efter Rubens (29). Den 

 rent antikiserande riktningen fick sin tribut i Striden vid 

 Issus i Cilicien, en eskissartad komposition i bistrelave- 

 ring, återgif vande slaget mellan Alexander den store och 

 Darius, hvari den senare »ej allenast blir totaliter öf v er- 

 vunnen och slagen, utan ock helt nära att blifva af sina 

 fiender tillfångatagen». Redan katalogen skildrar bilden 

 såsom öfverensstämmande med typen för tidens histori- 

 erande antikmåleri. 



Af större intresse är att anteckna att Lauréus redan 

 på denna exposition (1805) framkom med en tafla. hvars 

 ämne säkert skänkte honom själf glädje och som är det 

 första egna försöket i den genre, som han snart skulle 

 ägna den öfvervägande delen af sitt konstnärskap. Med 

 »En gumma som tappar vin uti källaren» hade Lauréus 

 funnit sitt rätta område, den novellistiska genren eller 

 situationsbilden. Visserligen målade han ännu under de 

 närmaste åren några mytologiska ämnen och heroiska 

 historiebilder, men han exponerade dem aldrig. Tvänne 

 gånger försökte han sig senare på religiöst måleri, nämligen 

 med Flykten till Egypten (1812) och Herdarnas bebådelse 

 (1814). Båda äro synnerligen vulgärt uppfattade och 

 genreartadt utförda. Den senare mötte på utställningen 

 1815 en oppositionell kritik, som förklarade att »ämnet 

 var för högt för att tillåta en sådan i det burleska fallande 

 behandling» (30). När han kopierade, var det — för utkom- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



