IV. 



UNGDOMSARBETEN I DEN 

 AKADEMISKA SMAKRIKTNINGEN. 



PORTRÄTTMÅLNINGAR. 



ENSKILDA LEFNADSFÖRHÅLLANDEN 

 UNDER STOCKHOLMSÅREN. 



Naturligt är att Alexander Lauréus, liksom de flesta 

 unga konstnärer, i begynnelsen af sin bana då han ännu 

 icke kände sig fullt säker om sitt rätta område och sin 

 personliga böjelse, skulle famlande försöka sig på olika 

 områden. Han hade visserligen redan 1805 exponerat 

 nyss nämnda genretafla, »Gumma tappande vin i en käl- 

 lare», hvars ämne öf verensstämde med många af den 

 gamla holländska borgar- och bondegenrens alster. Ej 

 heller för den svenska konsten voro folklif sskildringen och 

 den borgerliga interiören främmande. Främst böra vi 

 ihågkomma Per Hilleströms talrika och en tid mycket 

 populära taflor af detta slag samt att Hilleström var 

 Lauréus' lärare i konstakademiens skola. Men makten 

 innehades likväl såsom nämndt under århundradets första 

 skede af den styfva och torra klassicismen. Ehrensvärds 

 stränga ord om genremålningen: »skildringen af de låga 

 delar af lef nåden», hade på flertalet konstintresserade ett 

 lagbuds verkan och konstakademiens styrelse följde denna 

 uppfattning. 



Intet under således att också Lauréus försökte drapera 

 sig i den heroiska manteln och eftersträfva den förment 



Bidrag t. känned. af Fini 



