34 



Ur den antika sagokretsen har Lauréus äfven upp- 

 tagit ett annat ämne till konstnärlig behandling. På 

 denna tafla (fru E. Waern, B j orkas, Lànged). som är 

 af stora dimensioner, synes en ung hvitklädd kvinna, 

 omgifven af flere unga män med facklor i händerna. Den 

 unga kvinnan lyfter sin slöja och den manliga hufvud- 

 personen, eller de unga männens anförare, förefaller höge- 

 ligen upprörd vid hennes anblick. Hvad bilden egentligen 

 föreställer har förblifvit oss oklart. Möj ligen har konst- 

 nären afsett att skildra en scen ur Euripides' Alkestis. 

 där Admetos igenkänner sin maka Alkestis, som Herakles 

 återhämtat från dödsriket. Eller är det måhända någon 

 bröllopsscen, tagen från en eller annan grekisk författare? 



Slutligen känna vi af Lauréus en tredje tafla, som är 

 tillkommen under starkt inflytande af den antikiserande 

 smakriktningen, en allegorisk framställning af »Kärleken 

 och troheten» (fru E. Waern, Björkås, Långed). I ett 

 landskap under några stora träd sitter en ung dam i hvit 

 empiredräkt på en stenbänk. Vid hennes sida leker en 

 amorin med en hund och hon blickar upp på dem ifrån 

 den lektyr hon varit försjunken i. Med högra handen 

 vänder hon ett blad i boken, som ligger bredvid henne pä 

 stenbänken, och lutad mot vänstra armbågen lyfter hon med 

 handen snibben af sin brun violetta slöja. Taflan påminner 

 starkt om Prudhons berömda porträtt af kejsarinnan 

 Josephine i Malmaisons park. Och mer än så, den ansluter 

 sig delvis så direkt till det franska mästerverket, att vi 

 utan tvekan kunna antaga att Lauréus, kanske på bestäl- 

 larens önskan, användt som förebild för sin målning en 

 gravyr efter Prudhons porträtt. »Kärleken och troheten» 

 utförde konstnären åt sin tidigare omtalade mecenat, 



Bidrag- t. känned. af Fini. 



