39 



ofta i tillfälle att ingående studera hans verk. Bredas 

 kolorit var dessutom vid försök att ernå t. ex. eldskens- 

 effekter, som Lauréus särskildt lade an på, synnerligen 

 ägnad att föra till ett lyckligt resultat, hvilket man icke 

 kan säga att Hilleström eller någon annan, med undantag 

 af Hörberg, hade ernått i liknande fall. Sålunda framstår 

 det såsom helt naturligt, att Lauréus skulle mottaga 

 starka impulser af Bredas konst, men det kan i alla fall 

 vara på sin plats att erinra äfven om det direkta kopieran- 

 det af Bredas porträtt. 



Det äldsta originalporträtt Lauréus utfört, frånsedt 

 faderns, som han målat i Åbo före studietiden i Stockholm, 

 är ett s jälf porträtt från akademitidens tidigare år (stats- 

 rådet E. Aspelin-Haapkylä, Helsingfors). I en bild i 

 trefjärdedels naturlig storlek möter oss här den unge konst- 

 nären i sin egen tolkning med käck hållning, som talar om 

 ungdomsmod och tillförsikt. Han har afbildat sig med 

 palett och penslar i vänstra handen, medan den högra är 

 instucken innanför västens knäppning. Han står där i 

 skjortärmarna och brun väst samt med hög krage och 

 krås. Det bruna något lockiga håret är kammadt långt 

 ned i pannan och på tinningarna. Ur ett ganska magert 

 ansikte med uppnäsa, icke utan humoristisk anstrykning, 

 fylliga läppar samt hög panna blickar ett par öppna, blå 

 ögon med vaket uttryck och ett drag af allvar. Porträttet, 

 som stämmer betraktaren sympatiskt för auktorn-modellen. 

 är ett midjestycke i half prof il åt höger. Ansiktets färg är 

 blek, något gulaktig med svagt rödt på kinderna. Fon- 

 den är enfärgadt brun. Det hela är måladt i den grågröna 

 färgton, som är karaktäristisk för porträtt från senare 

 delen af sjuttonhundratalet och som gjorde sig gällande 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 



