V. 



ÄLDRE SVENSK GENREKONST. 

 GAMLA NEDERLÄNDARE. 

 LAURÉUS' GENREMÅLNINGAR. 



På den tid då Alexander Lauréus lefde och arbetade, 

 uppfattade människorna i allmänhet och äfven de konst- 

 förståndiga den bildande konsten ytterst litterärt i jäm- 

 förelse med vår tid. Endast konstnärer och i mån ja fall 

 icke ens de tillmätte ett arbetes rent konstnärliga egen- 

 skaper en af görande betydelse. Genremåleriet ansågs ut- 

 göra en und eraf delning, en lägre eller till och med ovärdig 

 afart af historiemålningen, hvilket framgår redan af Ehren- 

 svärds of van citerade uttryck. I synnerhet ringaktades 

 genrekonst med motiv ur folklifvet eller bambocciader, 

 såsom tidens slagord lydde. I sina »Anmärkningar i anled- 

 ning af Kongl. Målar- och Bildhuggarakademiens exposi- 

 tion 1809» skrifver G. A. Silfverstolpe efter att hafva om- 

 talat porträtten och historietaflorna på utställningen: 

 »Ifrån dessa ädlare historieämnen stiga vi ned till de låga, 

 hvartill vi billigt räkna alla så kallade Bambochader». Och 

 i Klytia anför en författare 1813 för att värdesätta 

 liknande konstverk: »Pyreicus, som målade barberstugor, 

 smutsiga verkstäder, åsnor och kökssaker med en neder- 

 ländares hela flit, stämplades med skam och förakt. 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 



