(34 



ten »blir en sådan hufvudsak, att kompositionen helt och 

 hållet synes existera blott för skenets skull, hvarigenom 

 det väsentliga i konsten liksom måste vika för det mindre 

 väsentliga, och därigenom blir behandladt såsom medel, 

 hvilket är högst oriktigt»; (70). Den dåvarande kritikens be- 

 traktelsesätt var rakt motsatt vår tids och uppställde 

 motivet och det litterära innehållet som hufvudsak. 

 Lauréus åter hade ett långt modernare, rent konstnärligt 

 mål, fastän hans uttrycksmedel voro andra än vår tids. 

 Tidsandan var eklektisk i Sverige likasom i hela Europa. 

 Förnyelse och inspiration sökte konstnärerna i museerna 

 hos flydda seklers mästare i stället för i lifvet och naturen. 

 Hvad Lauréus i Stockholm var i tillfälle att se af 

 gammal nederländsk konst spelar för oss en mindre roll. 

 Af hans egna arbeten kan man emellertid åtminstone del- 

 vis draga slutsatser beträffande de mästare, som intresse- 

 rade och utöfvade inflytande på honom. Och helt säkert 

 har han utfört långt flere kopior än dem vi känna. Det är 

 ju i de flesta fall endast tillfälligheten som åt eftervärlden 

 bevarat namnet på en gammal kopias upphofsman. Vi 

 veta att Lauréus kopierat landskap med nötboskap af 

 Paulus Potter (71), en ung herde och en flicka mjölkande en 

 ko af Karel du Jardin (72) samt bondfolk med boskapshjord 

 af Nicolaas P. Berchem (73), äfven de två sistnämnda såle- 

 des allmogescener i landskap. Efter Godfried Schalcken 

 finnas tvänne kopior i behåll, båda återgifvande en kvinna 

 med ljus i en fönsteröppning med alla de obligatoriska 

 aksessoarerna: husgerådsartiklar, fågelbur, katt etc. (74). 

 Dessutom finnes i Finska konstföreningens samlingar af 

 Lauréus En gammal kvinna med slända, kopia eftei 

 Giuseppe Nogari, en veneziansk 1700-talsmålare, som var 



Bidrag t. känned. af Fini. 



