70 



armarna. De gamla figurerna äro genomgående hållna 

 i brunaktiga toner. De unga flickorna bjuda på mera 

 omväxling genom ett rödt lif och blå kjol eller en kulört 

 schal. 



Ett par af dessa små bilder väcker ett särskildt intresse. 

 I dem är konstnären i hög grad frigjord från det eklektiskt 

 schablonmässiga. Den holländska konstens högt utveck- 

 lade tonmåleri har han i dem tillgodogjort sig och själv- 

 ständigt utnyttjat de därifrån hämtade lärdomarna med 

 en framgång, som öfvertygar oss om hans stora måleriska 

 begåfning, hvilken tyvärr icke alltid kände sin egen styrka 

 och begränsning. I synnerhet då det gällde att omsorgs- 

 fullt utföra en färdig komposition, var han blott alltför 

 benägen att osjälf ständigt följa gifna förebilder till och 

 med in i detaljer och att lätt falla i ytligt maner. Den 

 ursprungliga friskhet och personliga not. som vanligtvis 

 finnes i det skisserade utkastet, men ofta går förlorad i 

 det genomarbetade konstverket, besjälar ifrågavarande 

 små med lätt hand utförda målningar. Den ena (direktör 

 6. Fredriksson. Stockholm) visar en ung kvinna, som i 

 brunviolett., urringad klädning sitter vid ett bord och 

 läser ett bref. En h vit. under hakan tillknuten hufvudduk 

 skuggar lätt öfre delen af det runda, fylliga ansiktet. 

 Genom ett fönster, som utfyller största delen af bakgrun- 

 den, synas nertill svagt antydda trädkonturer och en blå 

 flik af aftonhimmeln, livars molnmassor i mjuka förto- 

 ningar från gult öfvergå till en tung rökfärg upptill. Figu- 

 ren är belyst af en osynlig eldhärd, som på ansiktets nedre 

 partier, halsen och händerna kastar ett varmt rödt sken, 

 och i känsligt gifna nyanser reflekteras i dräkten och 

 bordskifvan-. Den varma hudfärgen, den brunvioletta 



Bidra? t. känaed. af Fini. 



