M, 



ypperligt, utan öfverdrift karaktäriserade, t. ex. den gamla 

 pastorn i krystadt sirliga vändningar, den skinande be- 

 låtna pastorskan samt betjänten. Man instämmer upp- 

 riktigt i en samtida kritikers utrop: »Man erinre sig blott 

 pastorn själf. hans fru, hennes nåd i församlingen, kommi- 

 nistern, riksdagsmannen och den andre landtjunkaren och 

 pigan, för hvilken de dansande störta porslinet i golfvet! 

 Det är blott en sann konstnärsblick, som så förmår upp- 

 fatta och välja det mest karaktäristiska af den natur han 

 vill återgifva, utan att ändå pä något sätt förvilla sig in pä 

 karrikatyrens så närbelägna fält» (SO). Mot slutet af citatet 

 får man dock göra en liten reservation hvad »hennes nåd» 

 grefvinnans person beträffar; hon är otvifvelaktigt af- 

 siktligt karrikerad i öfverensstämmelse med fru Lenngrens 

 uddiga satir. Kalaset hos pastorns står högt öfver medel- 

 nivån i Lauréus' humoristiska och karaktärsbilder. Han- 

 småningom mognande konstnärskap visar i den en äkta 

 och själfständig personlighet, originell och utan jämbör- 

 dig niecltäflare i den samtida svenska konsten. 



Samma breda berättartalang i en lifligt och raskt 

 utförd scen möter oss i en ett är tidigare daterad större 

 målning, Dansgillet (1814, Stockholms högskola). Den 

 ypperliga karaktärsteckningen i kalaset hos pastorns 

 fångar intresset så helt att vi mindre ägna uppmärksamhet 

 åt kompositionens goda sammanhållning och figurernas 

 lediga gruppering. I Dansgillet, som traditionen förlagt 

 till utvärdshuset »Claes på hörnet», är icke utmejslingen af 

 de enskilda personerna hufvudsak. Väl funna typer, som 

 man snabbt fäster sig vid, har målaren visserligen icke 

 heller här nekat sig nöjet att utforma, men framför allt 

 är den figurrika kompositionen en sä Ilska psbild med huf- 



Bidrag t. känued. af Fini. 



