82 



får tillräckligt svängrum. Men trots bristerna intager 

 Lauréus' Dansgille en rangplats i tidehvarfvets svenska 

 konst. De ljusa och klara färgerna utan spär af gammal 

 museiton gifva en luftig och lätt stämning i öfvervägande 

 blågrått och gulbrunt med lysande och varma ljuspartier. 

 Lauréus' kolorit höjer sig här betydligt öfver hans sam- 

 tida medtäflares och uppnår en lyrisk färgstämning, som icke 

 heller ofta återkommer i hans egna arbeten. Ingen annan 

 samtida målare hade kunnat gifva en så lefvande och 

 frisk interiörskildring med människor i rörelse. Den 

 äkta tidsstämningen, lokalfärgen och det smittande goda 

 humöret leda osökt tankarna till Bellmans mänga mål- 

 ningar i ord af liknande danstülställningar på stockholms- 

 värdshus. Skildringen bär en ursprunglig och omedelbar 

 prägel, utan den fadda idealisering, som redan på 

 denna tid börjar framträda i den svenska konsten, men 

 i synnerhet något senare breder sin förflackande sentimen- 

 talitet öfver genremåleriet. 



En stockholmsbild, som präglas af en alltigenom annan 

 karaktär, visar en dam och herre, som köpa frukt af 

 en månglerska (1811, frk. B. Forsman. Helsingfors). Miljön 

 är det gamla Stockholm mellan broarna, där i ett gathörn 

 en månglerska sitter vid sitt bord bland korgar med frukt. 

 Ett passerande par stannar vid fruktståndet och väljer 

 ut några glänsande röda äpplen. De bära empiredräkter. 

 damen half lång ytterkappa, hatt med plymer och ridikyl 

 i handen. En lykta med två tända ljus på bordet kastar 

 ett pittoreskt, svagt sken på den lilla gruppen. I fonden 

 synas mellan husen den mörka aftonhimmeln och genom en 

 dörr en upplyst butik med köpslående kunder. Öfver taflan 

 hvilar • — trots olikheten i öfrigt — något af Per Hilleströms 



Bidrag t. känned. af Fini. 



