85 



omgifning, fann man då för tiden på intet sätt stötande. 

 Och den sentimentala idealiseringen hörde till tidens 

 allmänna lyten. Dessa familjescener präglas eljes i an- 

 märkningsvärd grad af den biedermeierkaraktär, som nå- 

 got senare skulle blifva så allmän. Det är ett stilla för- 

 sjunkande i en betydelselös tillvaro, en kraftlös känslo- 

 samhet, den naiva poesien i hvardagslifvets små tilldra- 

 gelser, en sötaktig älsklighet i kompositionen. Men de 

 skilja sig från den senare egentliga biedermeierst ilen ge- 

 nom sitt mera summariska utförande. De sakna den 

 minutiösa noggrannheten, den småborgerliga betoning, 

 hvilken såsom betydelsefullt framhäfver allt det hvar- 

 dagliga i lifvet och med samma intresse dröjer vid inte- 

 riörens detaljer som vid motivets kärna. 



Några intima kabinettbilder, som finnas från olika 

 år af Lauréus' produktion, sakna den elegans och för- 

 fining, som af dem kunnat skapa motstycken till 

 rokokons budoarbilder, med hvilka de hafva en aflägsen 

 släktskap. Hans figurer verka tunga och otympligt små- 

 borgerliga landsbor i jämförelse med de aristokratiskt 

 soignerade damerna i Laf rensens guacher. Man återfinner 

 ej heller hos Lauréus den korrekta sirlighet, som ger 

 Hilleströms bättre arbeten i samma genre deras behag. 

 Den sakliga realism, som i den nederländska konsten gör 

 liknande motiv till värdefulla sedeskildringar, är ersatt 

 af en vag stämning, som strängt taget icke förmår gifva den 

 hemmets förtroliga poesi man närmast skulle vänta i sådana 

 målningar som t. ex. i En ung dam läggande patience 

 (1807, Ateneum, Helsingfors) eller En dam, som afbrutit 

 sin morgontoalett för att försjunka i lektyr (1808, frk. 

 A. Vallgren, Helsingfors) eller En ung dam i hvit empire- 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 



