105 



I Norrköping besökte de »en kyrka, där en ung student 

 predikade för ett halft dussin gamla gummor» och besågo 

 Hörbergs altartafla, nattvarden, »där han föreställer 

 lamp- och månsken genom utskärningar i duken, som gör 

 ganska godt, allenast den öfriga effekten vore bättre 

 observerad». I Linköpings domkyrka väckte en gammal 

 tafla, »likt ett skåp, af David Hemskerck» hans uppmärk- 

 samhet. Det var första gången vår konstnär besökte 

 södra Sverige och han fröjdade sig åt de vackra utsikterna 

 från de småländska backarna, medan det skånska slätt- 

 landet verkade tröttande och »röken af torfven som man 

 allmänt bränner i brist på ved var obehaglig för näsan». 

 Motvind vållade ett opåräknadt uppehåll i Ystad, hvar- 

 under intet annat var att göra än att promenera till hafs- 

 stranden för att »med kikaren i handen söka upptäcka 

 någon postjakt vid horisonten». Staden hade nämligen 

 inga andra sevärdheter än en kyrka, »som icke var vacker 

 samt full med fula gamla monumenter i sämsta smak — 

 prästen, som predikade, var i samma smak». Först efter 

 fem dygn kunde resan fortsättas. Efter en natts seg- 

 lats syntes pommerska kusten, men på grund af mot- 

 vind måste ankar kastas två mil från Stralsund; i en mindre 

 båt begaf man sig så till staden. Nu nödgades resenärerna 

 åter vänta i sex dygn på effekterna, som kvarblifvit på 

 postjakten, förrän resan kunde fortsättas. Ovan vid resor 

 råkade Lauréus ut för ett skepparhärbärge, där kammaren 

 var »en fuktig, illaluktande håla», i hvilken han första nat- 

 ten »ganska litet tordes sofva», då han »ej en gång hade 

 sina pistoler, som blifvit på fartyget». I Stralsund liksom 

 i Ystad uppskattade han alls icke kyrkorna, »som voro 

 fullproppade med de allra fulaste gamla träbilder och. 



Nat. o. Folk, H..75, N:o 2. 



