110 



svärd. Fogelberg, som Lauréus senare kamperade till- 

 sammans med i Rom, kom till Paris först efter hans af resa 

 hösten 1820. Af svenska ministern, grefve Löwenhjelm 

 rönte han vänlighet, och denne köpte äfven af honom 

 åtminstone en mindre tafla (90). Vidare stiftade han be- 

 kantskap med och fick råd och anvisningar af en skandinav, 

 danske godsägaren och kammar junkaren Tönnes Chri- 

 stian Bruun de Neergaard, som i åratal uppehöll sig i 

 Paris och där tillfredsställde sina konstnärliga och veten- 

 skapliga intressen genom författarverksamhet på olika 

 områden och genom att skaffa sig betydande samlingar 

 af konstsaker och naturvetenskapliga föremål. I bref 

 till Fahlcrantz skrifver Lauréus: »Neergaard har visst 

 gjort mig mycket nytta och nöje i diverse små saker, 

 hvilket är af stort värde för en främmande som jag utan 

 bekantskaper, men beträffande hans konstkännedom 

 vet jag ej h vad man skall tänka. Beständigt ser man 

 honom midt bland sina goda ritningar komma fram med 

 den eländigaste kopia eller något af lika värde. Han är 

 en if rig anhängare af David, den han anser för den största 

 artist, som i senare tider funnits. Största delen af con- 

 naisseurer äro sig lika både hos oss och annorstädes» (91). 

 Vi veta icke närmare huru Lauréus inrättade sitt lif 

 och hvar han till en början fann bostad, m. m. dylikt. 

 Af det ofvan citerade bref vet, som är dateradt den 31 

 maj 1819, framgår att han stod nästan utan bekantskaper. 

 Han hade då nyss flyttat till Rue d'Angivilles N:o 12 

 près du Louvre. I hans tidigare bostad »var dagern högst 

 elak för målning», och han nämner, att han på hela tiden 

 »ej kunnat göra det minsta som duger». Vidare förtäljer 

 han, att han sedan ankomsten till Paris ej hade varit 



Bidrag t. känned. af Fini. 



