112 



och skisser efter naturen på egen hand. Slutförda taflor 

 från den två och ett halft âr långa parisvistelsen finnas 



ytterst få. 



Akademimålningarna äro grundväsentligt olika Lau- 

 réus' tidigare taflor och utkast. Hans gamla maner med 

 lätt, skissartad penselföring och vårdslösad teckning fin- 

 ner man ej ett spär af. Teckningen är sträng och bestämd. 

 Modelleringen är hård och noggrant genomförd. Färgen 

 är kall och torr. Det är icke Lauréus sådan vi lärt känna 

 honom i Stockholm, utan Guérins elev, som slafviskt följer 

 sin lärares undervisning och därmed den franska klassi- 

 cismens strängt plastiska stil. Att han icke med själ och 

 ofvertygelse omfattade Guérins konst och arbetsmetod. 

 som ju öfverensstämmer med hela den davidska skolans. 

 framgår af laveringar, teckningar och oljefärgsstudier, 

 som han utfört på egen hand. Två teckningar, en sadlad 

 häst och två betande mulor (statsrådet E. Aspelin-Haap- 

 kylä, Helsingfors), daterade så sent som den 14 och 15 

 oktober 1819, Montmartre, äro studier efter naturen. 

 men utförda på samma sätt som hans skisser från Stock- 

 holms-tiden. I en v}* från Vincennes i sepialavering (di- 

 rektör G. Fredriksson. Stockholm), daterad 1 juni 1819. 

 söka vi likaså förgäfves ett mera utprägladt inflytande 

 från den franska konsten. Samma är förhållandet med 

 t värme akvarellerade teckn in gar med talrika figurer. Den 

 ena är en interiör af en katolsk kyrka, där äldre och yngre 

 män och kvinnor knäböjande försjunka i bön (direktör 

 G. Fredriksson. Stockholm). Den andra framställer en 

 folkscen med gatumånglare och bär påskriften: »vid 

 Marché des Innocents») (Göteborgs museum). Det var 

 den berömde lärarens auktoritet han underordnade sig 



Bidra? t. känned. af Fini. 



