126 



lediga penseldrag. Det är hvarken Lauréus' gamla upp- 

 fattning eller en anslutning till nederländarna, utan ett 

 friskt naturstudium under inflytande af tidens moderna 

 franska konst. Lauréus uttalar sig ringaktande om de 

 franska konstnärernas naturefterapning. Den lilla duken 

 med åsnan verkar säkert på mången, trots att målaren 

 i den följt samma förkättrade grundsats, mera frisk och 

 äkta än åtskilliga af hans taflor, hvilka han själf ställde 

 mycket högre. 



Den 25 augusti firades årligen i Vincennes-parken 

 folkfester till Ludvig den heliges minne, vid hvilka bröd 

 och vin utdelades åt allmänheten. En dylik St. Louisfest, 

 antagligen år 1819, har gifvit Lauréus motiv till tvänne 

 taflor, de bästa han målade i Paris. De tillhöra öfver- 

 hufvud det mest fullödiga han någonsin åstadkommit 

 (Universitetets ritsal, Helsingfors). Konstnärens personliga 

 stil, stegrad genom nyvunnen säkerhet i teckning och 

 penself öring, firar i dem sin kanske största triumf i omedel- 

 bar uttrycksfullhet och liflig rörelse. Oberörd af Guérin 

 och den davidska riktningen har han, helt sig själf, gått 

 till sitt verk. En solig sommardag vimlar i den lummiga 

 parken en orolig människomassa kring tillfälligt uppbyggda 

 estrader, från hvilka vin och bröd utdelas. Den ena duken 

 återgifver vinutskänkningen, den andra utdelandet af 

 bröd. Människorna trängas och knuffas^ kvinnor och 

 män, unga och gamla, arbetare och småborgare, bland 

 hvilka ridande militär med dragna sablar försöker att 

 upprätthålla ordning. Of v er den stora ställningen med 

 vintunnor, från hvilka den eftersökta drycken utdelas, 

 svajar ett hvitt standar med det bourbonska vapnet. 

 Unga män klättra upp för estradens sidor och andra 



Bidrag t. känned. af Fini. 



