128 



Landsmännen framhöllo honom som den bästa represen- 

 tanten bland utlänningarna för ett »kvickt» målningssätt, 

 som de karaktäriserade med epitetet »effektgenren» (100). 

 I någon parisexposition deltog han dock icke; det erkän- 

 nande, som kom honom till del, fick han i konstnärs- 

 kretsarna genom ateljéumgänge. 



Snart nalkades den tid, — augusti 1820, — då Lauréus' 

 trenne stipendieår voro till ända. Den 30 mars är hans 

 ansökan om förnyadt understöd daterad, och den 19 

 juli beviljade konungen resepensionens förlängning med 

 tre år »för att hofmålaren, professor Alexander Lauréus 

 måtte få fortsätta sitt konststudium uti Italien, dit han 

 från Frankrike ärnade begifva sig». (101). 



Bidrag t. känned. af Fini. 



