132 



gjorde på våra nordiska konstnärer framgår af Lauréus' 

 bestämda försäkran, att den vida öfvergick hvad han 

 någonsin kunnat föreställa sig. Färden nedåt italienska 

 sidan gick med fart, så att »det fordrades godt hufvud, 

 som man säger, för att se utföre åt sidan». »Mest vände man 

 sina blickar åt andra sidan, fast de där mötte blott liksom 

 en lodrät mur af berg.» Snart kommo de till »det platta 

 Piémont, där landet var jämnt som ett bord, träden i 

 räta rader midt uti säden samt vinrankorna i festoner 

 från det ena trädet till det andra, såsom i den sirligaste 

 teaterdekoration». »Ett härligt landskap för magen men 

 föga för penseln.» Genom Turin, där de dröjde ett par 

 dagar, Alexandria, Piacenza, Parma, Reggio, Modena och 

 Bologna, »märkvärdiga och vackra städer, af hvilka vi 

 ej mycket kunde se, emedan i dem föga uppehåll gjordes», 

 fortsattes resan till Florens, där Anckarsvärd stannade, 

 »intagen af sällskapet hos svenska ministern». 



Tio dagar använde Lauréus för att studera Florens' 

 konstskatter och begaf sig sedan vidare till Rom, »oak- 

 tadt alla nu (den 22 maj) kommo därifrån af fruktan för 

 hettan och sjukdomar». »Också ficks ej ressällskap af 

 flere än en liten, tjocker handlande, oaktadt vagnen var 

 för sex personer invändigt utom flere utanför. På fem 

 dagar gick den resan för sig, lyckligen och väl, och inga 

 röfvare syntes, fastän den lilla handlanden stoppade sitt 

 guld i sina stöflar samt bäfvade när någonting rördes på 

 afstånd.» 



»Ju mera man aflägsnade sig från Florens, ju fulare 

 och ödsligare blef landet. — Vi kommo nu in på de slätter 

 och ödemarker, som omgifva Rom på denna sidan. Inga 

 hus, inga människor, ingen uppodling, en och annan get- 

 Bidrag t. känned. ai Fini. 



