136 



män, som jag har haft största nöjet utaf. Dessa båda 

 herrar hafva talent, men efter hvad jag förnummit så lär 

 deras beröm ännu vara något öfverdrifvet af tjänstfär- 

 diga, som ibland äro tillreds att lättsinnigt berömma eller 

 tadla utan att alls förstå saken samt utan att betänka 

 hvad de skrifva eller tala. I sommar lär Byström i säll- 

 skap med en eller bägge dessa herrar begifva sig hem 

 genom Paris. Jag behöfver ej påminna att allt detta 

 om dessa herrar är oss emellan, ty eljes kunde jag bli 

 misstänkt och få olägenhet. Om deras allvar är att vilja 

 blifva artister, såsom det tyckes, så torde de någongång 

 ångra att hafva utbytt sina andra goda utsikter för fram- 

 tiden emot så magra som en artist har. Ännu en ny land- 

 skapsmålare, Bror känner väl von Röök, som också är 

 här. Han har äfven nu börjat studera landskap med våld 

 och tröstar sig med att någon gång hafva hört att Claude 

 Lorrain var fyrtio år, när han började. Således ännu allt 

 hopp kvar att bli den andra Claude. Byström lefver som 

 en herre, åker i vagn, har drängar, etc. Han har äfven 

 många goda ooh bekvämt inrättade ateljéer ooh får be- 

 ständigt nya vackra statyer färdiga. Herr Roos är sig 

 lik, utom att han nu går med pipskägg och mustascher. 

 Han har stor familj att underhålla, utom pilten, hundar 

 och fåglar och dufvor och sköldpaddor och hin håle vet 

 allt hvad för kräk. Han vill resa till Paris för att köpa 

 sig en papegoja, emedan de äro för dyra här. Han för- 

 drifver eljes tiden med att kopiera gamla porträtt etc, 

 och dessemellan målar han sitt eget behagliga konterfej 

 i spegeln samt sin Kalles. Baron Anckarsvärd är allt- 

 jämt i Florens, något särdeles nöje måtte där kvarhålla 

 honom så envist.» 



Bidrag t. känned. af Fini. 



