140 



dana finnas, äro ej så lätt tillgängliga. De högtförnäma 

 samlingarna på Kapitolium och på Vatikan i sitt 

 värde». 



Man får dock icke draga den slutsatsen, att Lauréus 

 lefde i skymundan. Rom var som ett enda »trefligt, 

 lugnt och ogeneradt konst närsheim> enligt Xyström. Alla 

 kände hvarandra något. Så länge Canova lefde var hans 

 ateljé en samlingsplats, där konstnärerna möttes i beun- 

 dran för mästaren. Thorvaldsen var en annan likadan 

 centralfigur. Mera än med de exklusiva nazarenerna 

 umgingos svenskarna med bröderna Frans och Johannes 

 Riepenhausen, landskapsmålaren Josef Rebell och några 

 andra tyskar (107). Af italienare nämnas skulptören Carlo 

 Finelli, målarna Landi och Camuccini, hvilken sistnämnde 

 var intendent för de Vatikanska samlingarna. Villa 

 Maltas nära grannskap till den franska akademien samman- 

 förde lätt våra nordbor med den talrika konstnärsskaran 

 i Villa Medici. Särskildt Lauréus, Anckarsvärd, Xyström 

 och Fogelberg, som kommit till It a hen direkt frän Paris, 

 trifdes väl bland fransmännen. De àterfunno bland 

 dem gamla akademikamrater och vurnio nya vänner 

 och själsfränder. Hösten 1822 kom Guérin till Rom som 

 direktor för franska akademien. Xyström berättar att 

 han och Fogelberg spisade middag tillsammans med 

 trettio franska ungdomar, och Fogelberg glömmer icke 

 att i sina bref till Anckarsvärd, efter dennas hemresa, 

 hälsa från vännerna Lauréus, Leopold Robert och Victor 

 Schnetz. Förutom bland landsmännen var det således bland 

 de franska målarna Lauréus hade sin närmare bekant- 

 skapskrets. Vi böra särskildt ihågkomma de två nämnda, 

 hvilka i likhet med den tyska målaren Frans Catel i sina 



Bidra? t. käaned. af fini. 



