143 



vända hem, hvilket icke vore alldeles enligt min plan, 

 ty jag skulle ännu ha mycket att göra dessförinnan. Min 

 tanke hade varit att ännu få dröja här något samt sedan 

 ännu en gång besöka Frankrike och Holland.» Han deltog 

 numera ifrigt, fastän på sitt stillsamma, halft till- 

 bakadragna vis, i det romerska konstnärslifvet, och med 

 outtröttlig flit uppgick han i själfständigt arbete, för hvil- 

 ket han hade funnit en tallös mängd af tacksamma motiv 

 efter sitt sinne, men det oaktadt hägrade för honom tan- 

 ken att ännu en gång få återvända till Paris. 



Rom och dess omgifningar erbjödo måleriska scenerier 

 och folklifvet pittoreska och omväxlande motiv samt ka- 

 raktäristiska typer, hvilka, såsom man skulle tycka, hade 

 bort helt fånga hans intresse och tillfredsställa hans stora 

 arbetslust. Konstnärerna i Rom omfattade visserligen 

 för det mesta de klassicistiska idealen eller studerade något 

 för grundligt Rafael och den prerafaelitiska målarkonsten, 

 men också den unga romantiska riktningen hade sina 

 representanter, hvilka allt mera började göra sig gällande. 

 Bland de sistnämnda och andra af klassicismen oberoende 

 konstnärer funnos sådana, hvilka särskildt i valet af ämnen 

 hade gemensamma intressen och beröringspunkter med 

 Lauréus. Hvad han däremot kan hafva saknat var en 

 konst och konstnärskamrater, med hvilka han i afseende 

 å uppfattning och konstnärlig stil skulle känt en dju- 

 pare och mera omfattande samhörighet. 



Lauréus' ansökan om förlängd pension för ytterligare 

 tre år är daterad Rom den 13 november 1822. Akademien 

 i Stockholm gaf sitt välvilliga förord, »grundadt på öfver- 

 tygelsen om den fulländning i konsten, som en artist af 

 redan så väl känd skicklighet bör kunna uppnå, därest 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 



