150 



stodo att finna bland bergsbornas fribytar.-karor. Samma 

 lif och liknande motiv inspirerade Hjalmar Mörner till 



han- flyktiga, men konstnärligt lif fulla teckningar och 

 skisser frän Rom. fastän han med sitt rörligare tempera- 

 ment mera än Laurens fann behag i stojande upptag och 



karnevalsäfventyr. 



Det var således här. liksom i Stockholm och Pari-, i 

 främsta rummet folklifvet. som lockade Lauréus. och 

 dess sydländska brokighet samt mångfald af pittoreska 

 scener och karaktäristiska typer erbjödo honom osökta och 

 ypperliga uppslag. Figurrika kompositioner omväxla med 

 ensamma karaktärstyper, såsom t. ex. En fiskförsäljare (di- 

 rektör G. Fredriksson. Stockhohn), en trasig stackare, som 

 troget sitter vid sin korg på torget, bjuder ut sin vara och 

 lockande håller en glänsande fisk i handen. Taflans mot- 

 stycke är en tiggare, som i en tarvflig kammare sitter på sin 

 säng och stödd mot vandringsstafven ser begrundande 

 ut i rummet (direktör G. Fredriksson. Stockholm). Bada 

 äro osignerade, men höra otvifvelaktigt till konstnärens 

 första arbeten från deima period. Modelleringen är säker. 

 men härd samt påminner starkare än i andra arbeten om 

 modellstudierna från Guérins ateljé. I friska, klara färger 

 med saftiga, lysande glansdagrar har Lauréus återgifvit 

 sina modeller i jämnt dagsljus. Penself öringen är bred. 

 nästan vårdslös. Ett enda kraftigt drag har t. ex. format 

 ett ärmveck. half v a skjortärmen, frän axeln ända till ne- 

 danom armbågen. Präglad af samma karaktär, men mindre 

 hårdt och mera rent måleriskt utförd, är en solbränd tras- 

 hank (1822. dr. Axel Hellstenius. Stockholm), som läskar 

 sig med rödvin. Förnöjd fattar han glaset för att föra 

 det till sina läppar, medan han med andra handen håller 



Bidra? t. känned. af Fiol. 



