159 



att mäkla fred mellan trenne trätande män. Bland mäng- 

 den står en präst i samtal med några kvinnor och pekar 

 föraktfullt på kvacksalfvaren. Midt på gatan ses en frukt- 

 försäljare, som ridande på sin åsna har stannat inför 

 spektaklet, och en pojkspjufver, som skickligt stjäl äpplen 

 från hans korg. Också längre bort i gatuperspektivet äro 

 talrika figurer, en grupp präster, utförande en religiös 

 ceremoni utanför en kyrkdörr, och en knäböjande man, 

 som korsar sig framför en madonnabild, en vaktpost i 

 sin skyllerkur, tidningsläsare, m. m. Längst i fjärran ses 

 tvänne män, bärande en kista på bår, vika in på en tvär- 

 gata. Man fäster sig vid det illusoriskt återgifna perspek- 

 tivet, den genomskinliga luften och den klara blå himmeln, 

 men ljuset spelar i denna komposition en underordnad 

 roll. Man har ett bestämdt intryck af att konstnären 

 framför allt intresserat sig för den humoristiska bland- 

 ningen af dråpliga typer och karaktärsfigurer samt för 

 det lätta lynnet och den ogenerade friheten i det sydländska 

 gatulifvet. Målningen är af ett särskildt intresse genom 

 dess ofullbordade tillstånd, hvilket måhända bestyrker 

 en uppgift, att den vore Lauréus' sista arbete. Den är 

 utförd på papper med klara färger och utan föregående 

 undermålning. När Lauréus utförde en målning på duk, 

 anlade han först en brun undermålning, som omsorgs- 

 fullt utarbetades i en mörkare ton, hvarefter han pålade 

 den slutliga färgen, kompakt täckande i dagrarna och 

 utspädd, genomskinlig i skuggorna. I den nu ifrågava- 

 rande taflan äro några figurer alldeles omålade, endast 

 ytterst omsorgsfullt och detaljeradt tecknade i sepia med 

 en fin, spetsig pensel. 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 



