161 



kvinna (Cygnaeus' galleri, Helsingfors). Två större taflor. 

 antagligen bägge målade 1823, äro Röfvare hos en herde- 

 familj i en grotta (1823, Nationalmuseum, Stockholm) 

 och Röfvarscen (samma ställe). En herdefamilj, bestående 

 af en gubbe, en ung man och en ung kvinna med två 

 barn, sitter kring en brasa i en grotta, där de sökt skydd 

 för den annalkande natten. Tvänne röfvare inkomma i 

 grottöppningen. Den främste lägger hotande handen på 

 dolkf ästet och pekar utåt. i det han ställer en fråga till 

 den uppskrämda gubben. Bakom röfvarna syns ett 

 blånande bergslandskap, öfver h vilket den djupblå him- 

 meln hvälfver sig och en svag aftonbelysning sprider 

 sitt rödgula sken. Den andra taflan framställer i en ödslig 

 bergsklyfta ett röfvarband om sex man, af hvilka två 

 släpa med sig tvänne unga kvinnor, som skrika och göra 

 häftigt motstånd, en bär de rånades packning och en en 

 brinnande fackla. Den upprörda scenen och de starka 

 kontrasterna af ljus och mörker prägla särskildt den 

 sistnämnda taflan med en äkta romantisk stämning, 

 besläktad med röfvarromanernas spännande intriger 

 och öfverdrifna skildringar, som förflyttar betraktaren 

 till en helt annan värld än den idealiserade ädle röfvarens 

 i Roberts konst. I andra taflor har Lauréus målat allmoge, 

 som flytt undan röfvare till en grotta eller röfvare i en 

 grotta, som hålla gevären beredda för att försvara sig 

 mot angripande karabinierer (båda hos frk. L. Reuter. 

 Helsingfors). 



När ett antal af Lauréus' arbeten efter hans död 

 voro samlade till en utställning i Stockholm, gjorde en 

 anmälare i Argus (115) den reflexionen, att »Lauréus' 

 pensel, som i Fäderneslandet företrädesvis sysselsattes 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 11 



