166 



tryck för landsmännens upprörda sinnesstämning. Brei ven 

 till de hemmavarande visa klart deras uppriktiga saknad. 

 När följande vår ett pàfligt edikt förbjöd all utskänkning 

 af vin i osteriorna annat än till mat, ledde förargelsen 

 både Mörners och Fogelbergs tankar på Lauréus. Sa 

 skrifver Fogelberg (118) till Anckars värd: »Då numera de 

 härliga osteriascenerna sedan hans frånfälle för oss alla 

 försvunnit, anse vi detta som en ödets skickelse, då ingen 

 mera är, som såsom han förstod att njuta och afmala 

 detta paradisets lustgård». 



En del af konstnärens efterlämnade skisser försåldes 

 på stället, andra lades undan för hemmavarande vänners 

 räkning för att samla medel till hemresa åt fru Lauréus — 

 såsom Margareta Thynelius nu kallades i brefven. Byström, 

 Mörner och Fogelberg ställde sig i förbindelse med konst- 

 närerna i Stockholm, särskildt Fahlcrantz, som åtog sig 

 hennes angelägenheter. För att befordra penninginsam- 

 lingen och hedra Lauréus' minne anordnade Fahlcrantz, 

 Sandberg, Westin, Hasselgren, Limnell och Forsell i 

 Byströms ateljé vid Ofre Bangränden en separatutställ- 

 ning af Lauréus' från Rom anlända 12 taflor och ett stort 

 antal af hans äldre målningar, inalles 65 arbeten. 



Utställningen, som öppnades den 14 februari 1824. 

 gestaltade sig till en vacker hedersbevisning för den af- 

 lidne konstnärens minne både från de närmare vännernas 

 och allmänhetens sida. I tidningarna ingingo utförliga 

 skildringar och karaktäristiker af Lauréus" konst, och 

 Argus (119) beskrifver den anslående minnesdekorationen. 

 I fonden af expositionsrummet höjde sig, omgifven af 

 sorgpopplar, en pyramid — en kopia af Cesti pyramid i 

 Rom invid protestanternas begrafningsplats — på hvilken 



Bidrag t. känned. af Fini. 



