225 



äro dålige, det är mycket ont om sådant nuförtiden, och 

 hade jag vetat detta samt mycket annat förut, så hade 

 jag visserligen stannat qvar i Paris, hvilcket varit klokare 

 i flere afseenden; men då man beständigt hör talas om 

 Italien såsom ett Paradis och där man til på köpet skal 

 både lefva och få alting för intet, så kan man väl ej annat 

 på slutet än bli litet nyfiken samt tro att åtminstone nå- 

 got af detta prat måste ha grund. Först af erfarenheten 

 får man se att här är icke bättre än annorstädes, och be- 

 träffande billigheten, så lefver man här icke för ett öre 

 billigare än i Paris. Nu började också den tiden som i 

 Rom är ganska besvärlig, isynnerhet för främmande 

 neml: hettan, som särdeles i år var värre än på länge enligt 

 de härvarandes utsago. Julii, Augusti och halfva Septem- 

 ber var i synnerhet värst och med en continuerligt brän- 

 nande sol utan den minsta molnfläck. Intet kunde man 

 gå ut och intet kunde man företaga inne. Mycket folk 

 voro sjuka och däribland Byström. Hettan slutades 

 ändteligen med starka åskor och regn och därpå blef det 

 liksom sommar på nytt och med en tempererad och be- 

 haglig luft. Jag har ännu sett ganska liten del af Roms 

 märkvärdigheter, h varibland de vackra Ruinerna väl 

 fört jena rummet bland de förste. Af konstsamlingar finnes 

 ett stort förråd men spridde, och det kostar tid och pen- 

 gar att se dem. Til de publique samlingar har man i Paris 

 mycket lättare tilgong, utan ett runstyckes afgift. Men 

 om alt detta kan vist Hasselgren ge mycket bättre be- 

 skrifningar än jag. — Artisterna här känner jag ännu ej, och 

 har ej heller gifvit mig tid att springa och upvagta så- 

 dane, som al tid är besvärligt isynnerhet då man är allena. 

 En tysk landskapsmålare bor hos Byström, som skal vara 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 2. 15 



