12 



värdväxten och deformerar eller missbildar denna i 

 mindre eller högre grad. Exempel på dylika arter gif- 

 ves i kapitlet: Rostsvamparnas öfvervintring. - De- 

 formations-fenomenen skildras i korthet i det följande 

 under de enskilda arterna. 



Rostsvamparnas förökning- ombesörjes af olika slag 

 af sporer. Det viktigaste slaget bilda vinter- eller te- 

 leutosporerna och från dessa hämtas lmfvudsakligast 

 de släktbildande karaktärerna för de skilda rostsvamp- 

 släktena. Hos de från området kända släktena bildas 

 teleutosporerna på följande sätt. 



Hos släktet Uromyces (fig. 1) växer 



~ , en hyfgren ut genom värdväxtens öf- 



Groende te- J ö ö 



leutospor af verhucl och tillsväller betydligt i sin 



släktet Uro- S p e ts. Protoplasmamassan, som befin- 

 myces. Upp- 

 till det fyr- ner s i& l hyfspetsen, omgifver sig med 



celliga pro- tvenne membraner, af hvilka den yttre 



myceliet , , . 



i . benämnes exosporium, den inre 



med spön- r 



dier. Omkr. endosporium. Exosporiet är i re- 



400 gånger g e j n f as ^ oc j 1 'mörkfärgadt. Är exo- 

 förstorad. 



sporiets yta jämn, sägas sporerna vara 



glatta. Är den åter försedd med taggar, vårtor eller 

 lister, äro sporerna taggiga, vårtiga eller listför- 

 se dda. Den ursprungliga hyf membranen, som omgifver 

 den inneliggande sporen, är nämligen i regeln så tunn, 

 att exosporiets alla ojämnheter göra sig tydligt gällande. 

 I regeln finnes i exo- och endosporiet ett skarpt be- 

 gränsadt ställe, där membranerna äro ytterst tunna och 

 färglösa. Dylika ställen kallas gr o ddp or er. Genom 

 dessa utväxa vid sporens groning en till sin form och 

 storlek rätt konstant hyftråd, som genom tvärväggar 

 delar sig i fyra celler. Denna bildning kallas promy- 



