14 



turspråk att man ansett det obehöfligt att ändra den- 

 samma.. Det falska uttryckssättet har äfven medfört att 

 man betecknat de båda sporernas emot hvarandra stö- 

 tande membraner som « skilje vägg«. — Då hvarje spor 

 i sporsamlingen i regeln är försedd med en grodd] >or, 

 finna vi i en Puccinia-' spor- tvenne 

 groddporer. Groddporernas läge i sina 

 respektiva celler är af en stor syste- 

 matisk vikt. Vid groningen bildas af 

 hvarje cell ett promycelium med sina 

 fyra sterigmer resp. sporidier. 



Släktet Gymnoconia skiljer sig i sin 

 teleutosporform icke från släktet Puccinia. 

 Hos släktet Phragmidium (fig. 3) bil- 

 das i den uppsvällda hyfspetsen tre eller 

 flera, stundom ända till tolf sporer, som 

 ligga i en rad. Här hafva vi således en 

 sporsamling, som bildas af ett större an- 

 tal encelliga, ofvan hvarandra belägna 

 sporer. Enligt gammal sed betecknas 

 äfven denna sporsamling oriktigt nog 

 som en «flercellig spor« och de skilda, 

 egentliga sporernas emot hvarandra stö- 

 tande membraner bilda, hvad man fal- 

 skeligen kallar «skiljeväggar«. — Kokas 

 dylika «två — flercelliga sporer« krafti- 

 gare i syror, upplöses den tunna hj r f- 

 membranen, som omgifver sporsamlingen och man ser, 

 att hvarje som «cell« betecknad del är en fullt själf- 

 ständig, encellig spor. I regeln är hvarje spor eller 

 «cell« hos Phragmidium försedd med några groddporer 

 (2 — 3). Groningen är som hos de föregående släktena. 



Fig. 3. 

 Groende teleu- 

 tospor af släk- 

 tet Phragmi- 

 dium. — Omkr. 

 400 gånger för- 

 storad. 



