19 



hvars celler sedan i vanlig ordning sterigmer och spo- 

 ridier bildas. Släktet Ochropsora öfverensstämmer i sin 

 teleutosporform med Coleosporium. 



Sporidierna kunna, såsom redan blifvit framhållet, 

 vid sin groning gifva upphof åt en teleuto-, aecidie- 

 eller u r e d o - sporform. 



Pykniderna bildas i vissa fall (fig. 9) helt en- 

 kelt så, att ytterst fina myceltrådar växa fram emellan 

 epidermiscellerna och spränga den fina kuticulan, som 

 numera ensamt betäcker 

 dem. Från spetsen af 

 h var je hyf eller st e rig m 

 afsnöras i basipetal ord- 

 ning synnerligen små, 

 högst 6 — 7 fj/ 1 långa pyk- 

 no spor er. I andra fall 

 samla sig sterigmerna till 

 smärre knippen eller bun- 

 tar, hvilka hos något mera 

 differentierade former om- 

 gifvas af en svag man- 

 tel af fina hyfer. Hos de 

 högst utvecklade pyknidformerna utbildas sterigmerna 

 från de inre väggarna af flask- eller klotformiga, af en 

 tät hyfväfnad bildade pyknidhusen (fig. 10), hvilka i 

 sin öfre del oftast bära + tydliga, från h var andra fria, 

 uppräta hyfer, mynningsparafy ser. Vid sin gro- 

 ning gifva pyknosporerna upphof åt en kort myceltråd, 

 hvilket är allt, hvad man för tillfället vet om deras vi- 

 dare utveckling. Pyknosporformens betydelse för rost- 

 svamparna är därför tills vidare fullkomligt gåtfull. 



Fig 9. 

 Pyknider af Gymnoconia Bosce. — C. 

 Cuticula, ep. epidermisceller, som 

 blifvit sprängda från hvarandra. 

 Emellan epidermiscellerna ste- 

 rigmer, som afsnöra pyknosporer. 

 — Omkr. 600 ffånger förstorad. 



Ett 



Vu 



