21 



och aecidiesporerna frigöras i och för spridning. Vid 

 groningen utväxer från en eller flera groddporer en fin 

 hyftråd, som söker sig in i väfnaderna af en för svamp- 

 artens vidare utbildning tjänlig värdväxt och gifver 

 upphof åt ett mycel, som i sinom tid producerar antin- 

 gen nya aecidie-, uredo- eller teleutosporer. 



Jämföra vi aecidiesporerna med teleutosporerna hos 

 släktet Endophyllum, så se vi, att de förra skilja sig från 

 de senare genom sin s. k. vegetativa groning (bildan- 

 det af en odeterminerad hyftråd). Endophyllum-sporerna 

 gifva, som vi sett, upphof åt ett 

 determineradt, fyrcelligt promy- 

 celium med sterigmer och spo- 

 ridier. 



Ofvan beskrifna aecidieform 

 är den tänkbart enklaste och kal- Fig. 11. 



las naket aecidium. Dylika Ge * om skärning af en 



Cœomu-hop. Sporräk- 

 former äro relativt sällsynta och korna omgifna af para- 



förekomma t. ex. hos släktet Gym- f y ser - — Omkr. 160 gån- 



• i, -ii 4- • ± *•• • i S' er förstorad. 



nocoma, hvilket just for sina nakna 



aecidiers skull blifvit utbrutet från släktet Puccinia. 



I regeln omgifvas de sporbildande hyferna resp, 

 sporräckorna hos aecidieformerna af några skyddande 

 hyfelement. De närmast högre utbildade formerna (fig. 

 11) hafva ytterst en krans af par af y ser (se sidan 15). 

 Dylika former ansågos förr höra till ett skildt rost- 

 släkte, som benämndes Cœoma. Nu begagnas denna be- 

 nämning vanligen för att beteckna de parafysförsedda 

 aecidieformerna. 



Hos de högst, utbildade aecidieformerna (fig. 12) 

 omgifvas de sporbildande hyferna af ett mer eller min- 

 dre väl utveckladt pseudoperidium i likhet med livad 



