42 



klimatet. Det samma synes äfven förhållandet vara med 

 Puccinia scandica och Pace. Epüobii, hvilka uppträda på 



den allmänna värdväxten EpiloMum /»'lustre. 



Af arter med en märkbart högre frekvens i norr 

 och mellersta Europas bergstrakter hafva vi att nämna 

 Uromyces Solidaginis, frekv. i Finland stigande fr. V. t. O. 



Puccinia Trollii « « « 



« Geranii-silvatici ' « « « « « « * 



« Morfhieri « 



Ofvan upptagna svampar med högre frekvens i O 

 än i V torde från Ryssland invandrat jämte sina vär- 

 dar. Denna väg hafva äfven Puccinia Baryana på Aura- 

 gene alpina samt några andra inkommit. 



En tillfredsställande förklaring öfver utbredningen 

 af Melampsorella Caryophyllacearum och Melampsoridium 

 betulinum kan för tillfället knappast gifvas. Som be- 

 kant äro dessa arter, såsom af kulturförsök framgått, 

 heteröciska. Den förra arten utbildar sina ascidier på 

 Abies pectinata, den senare åter på Larix. Hvad först 

 Melampsorella Caryophyllacearum beträffar så må om svam- 

 pens förekomst i mellersta Europa framhållas, att den i 

 sina uredo- och teleutoformer är anträffad på Stellaria 

 media, nemorum, Holostea, graminea, idiginosa, Arenaria 

 serpyllifolia, Cerastium triviale, semidecandmm, Mœhringia 

 trinervia och möjligen äfven Malaehium aquaticum. Eme- 

 dan svampens uredo- och teleutoformer blifvit observe- 

 rade på orter, hvarest Abies icke förekommer, har man 

 framkastat den förmodan, att svampen möjligen inne- 

 fattar tvenne arter, af hvilka den ena är heteröcisk, den 

 andra åter icke. För detta antagande synes svampens 

 förekomst inom det finska naturhistoriska området tala. 

 Det är nämligen rätt eget att parasiten hos oss är fun- 



