63 



landet. Karsten anger äfven (Myc. Fenn. IV, p. 18) 

 aecidierna på Ban. repens som «in Fennia et Lapponia 

 vere freqvens«. Däremot bör Karstens uppgift (i Rost- 

 & Brandsv. p. 65) att aecidierna på Ran. acris, B. po- 

 lya,nthemos och B. repens vore allmänna i landet, upp- 

 fattas såsom uppgiften i Myc. Fenn. IV, p. 18 angifver 

 d. v. s. såsom gällande endast för Ban. repens. Ofvan 

 upptagas endast få fyndorter för svampens uredo- och 

 teleutoformer. Dessa gifva icke någon bild af sagda 

 svampformers frekvens. Denna är nämligen nog betyd- 

 ligt större, än hvad af de upptagna lokalerna synes fram- 

 gå. Materialets insamling har tyvärr på de flesta 

 fyndorter uteblifvit och förf. har ej velat förlita sig på 

 blotta anteckningar från skilda orter inom området. 

 Dessa äro nämligen mer eller mindre osäkra, emedan 

 hos oss på Poa-arter äfven en annan rostsvamp, Pucci- 

 nia Poarum (se denna !) uppträder. 



Artens aecidier bildas äfven, såsom experiment ut- 

 visat, på Ficaria verna Huds. (= Bannnculus ficaria L.) och 

 uredo- samt teleutoformerna på flere Poa-arter. Se äf- 

 ven anmärkningen under Uromyces Dactylidis! 



Enligt Kleb ahn anses det möjligt, att inom arten 

 förekomma flere racer eller biologiska arter. En sådan 

 synes följande af Ju el uppställd art vara. 



Föreliggande arts spridning och existens gynnas 

 hos oss i hög grad genom de upptagna Banunculus- och 

 Poa-arternas allmänna kombinationer inom området. 



2. Uromyces pratensis Juel 

 i Arkiv för botanik, Band 4. N:o 16, p. 5. (1905). 



Syn. Uromyces Dactylidis Karst, p. p. Rost- & Brandsv. 

 p. 64; JEcidium Banunculacearum Gobi & Tranzsch. Die 



