68 



Af Ja a j) (Fun- i sel. exs. n:o 91) är en Uromyces 

 Raniinculi-Festacce uppställd med aecidier på Ranuncuhiå 

 bulbosus samt uredo- och teleutosporformerna på Festuca. 

 Huruvida denna art är att anses som synonym till Uro- 

 myces Fesiucœ (DC.) Sydow eller icke är tillsvidare osä- 

 kert. I södra delarna af landet, hvarest de nämnda 

 värdväxterna bilda intimare kombinationer, böra deras 

 rostparasiter skildt beaktas. 



2. Teleutosporer på Cyperacéer. 



** Uromyces Scirpi (Cast.) Lagerheim 



Ured. Herb. Fr. p. 41 (1895). — Lin dr. Umbellif. 

 Uredin. p. 156. (œcid.j. — Kleb. Die wirtsw. Rostp. p. 325. 



Pyknider vanligen epiphj'lla, samlade i smärre 

 grupper, vanligen omgifna af aecidier, rundade, bildade 

 under epidermis, svagt gulaktiga, 115 — 135 ft i diam. 



JEcidier vanligen hypophylla på brunaktiga fläk- 

 kar, ofta äfven på bladskaft förekommande. Pseudope- 

 ridiet skålformigt, med flerklufven, tillbakaböjd kant. 

 Dess celler regelbundet anordnade, täckande hvarandra, 

 vanligen 25 — 40 ;j långa, 18 — 24 t u breda. Ytterväggar 

 strimmade, 4 — 6 ,« tjocka; inre väggar punktstrimmade, 

 från ytan betraktade vårtiga. Sporer i regelbundna ra- 

 der, rundadt kantiga, 18 — 24 t u i diam., med tunn, färg- 

 lös, tätt och fint punktvårtig membran. 



Uredo -hopar långsträckta, till 2 mm långa, smala, 

 amphigena, tämligen länge täckta af epidermis, bruna. 

 Sporer ellipsoidiska, rundade, omvändt äggrunda, 20 — 30 ,u 

 långa, 18 — 24 ft tjocka. Membran gulbrun, tämligen 

 tjock, försedd med 3 ( — 4j groddporer och glest besatt 

 med korta tae^ar. 



