77 



taggiga uredosporer är nämnda art dock lätt skild 

 från Uromyces Acetosœ, som har tätt finvårtiga uredo- 

 sporer. Ytterst nära denna står följande art. 



8. Uromyces borealis Liro n. sp. 



Syn. JEcidium flavum Karst. Fungi Fenn. exs. n:o 197. 

 JSc. Rumicis Karst. Enumeratio, p. 220. Uromyces Ru- 

 micum Karst, p. p. Myc. Fenn. IV, p. 15. Urom. Acetosœ 

 Karst, p. p. Rost- & Brandsv. p. 70. 



Arten skiljer sig från Uromyces Acetosœ Schröter 

 därigenom, att den har en förkortad utveckling, i det 

 att uredoformen icke synes hafva någon biologisk be- 

 tydelse för svampen. Morfologiskt öfverensstämmer 

 den med nyss nämnda art, men har något mera nät- 

 formigt utvecklade lister hos teleutosporerna. Uromy- 

 copsis. — På blad af 



I. -j- III. Rumex arifolius All. — Lt. Kola, I. -f- III. 

 l4 / 7 61 och vid Kitofka, I. i juli 61: P. A. Karsten (Vär- 

 den hos Karsten bestämd till Rumex acetosd). 



På de af Karsten i Ut. tagna bladen af Rumex 

 arifolius finnas dels enbart aecidier, dels enbart teleuto- 

 hopar, som bryta fram omkring eller under aecidieskålar- 

 nas pseudoperidier. Nästan samma är förhållandet med det 

 material, som (under namn af Uromyces Acetosœ Schröt.) 

 är utdeladt från Sverige, Lule Lappmark, Sarjek, Lådde- 

 pakte i Vestergren's Micromycetes rariores sel. n:o 

 446 leg. T. Vestergren. Uredohopar bildas icke, men en- 

 staka Uredosporer bildas i unga teleutohopar i lik- 

 het med hvad förhållandet är hos Uromyces Ficariœ 

 (Schum.) Lév. 



