80 



Kk.) Im. Lv. Lp. Lmur. Lt. — För öfrigt kan arten be- 

 traktas som dels tämligen, dels mycket allmän i största 

 delen af landet och förekommer den otvifvelaktigt öf- 

 verallt hos oss, där dess ofvannämnda värdväxt helst 

 något allmännare uppträder. 



Rumex acetosella L. — N. Helsingfors, Gammelstad, 

 19 / 4 95 (III. från 1894); Mäntsälä, Andersberg vid Knuut- 

 tis gamla torp, II. + III. 9. 97: J. I. L. — Ka. Viborg, 

 I. + II. + III. 18 / 7 89 : Gobi & Tranzsch. 1. c. - Kpor. Kio, 

 I. + II. Va 99 : J- I- L- 



De ofvan anförda (åtminstone de af förf. tagna) 

 svamparna på Rumex acetosella höra otvifvelaktigt till 

 Uromyces Polygoni, emedan de i alla detaljer fullt öfver- 

 ensstämma med sistnämnda svamp. På Kio (se ofvan) 

 förekommo de därjämte tillsammans med motsvarande 

 sporformer på Polygonum aviculare. — Anföras kan äf- 

 ven att pseudoperidiecellerna hos aecidieformen på Po- 

 lygon, aviculare och Rumex acetosella äfven däri öfver- 

 ensstämma, att väggarnas vårtighet är fullkomligt lika. 

 Vid högre inställning visa de inre väggarna sig vara 

 besatta med korta, stafformiga vårtor, vid lägre inställ- 

 ning åter försedda med tydliga, skarpa, men mycket 

 fina och långa, nästan parallelt ställda strimmor. Ex- 

 periment med arten icke anställda. 



5. Teleutosporer på Chenopodiacéer. 



* * Uromyces Betae (Pers.) Léveillé 



i Ann. Se. Nat. ser. 3, tom. 8, p. 375 (1847). 

 Pyknider gula, samlade i små grupper. 

 M ci di er kretsformigt eller utan ordning gyttrade 



