97 



sällan, då de hos Urom. Trifolii-repentis däremot uppträda 

 rätt rikligt och relativt ofta. Att beakta är äfven att 

 Urom. Trifolii-repentis producerar endast obetydligt uredo- 

 sporer, men däremot redan från juli i riklig mängd te- 

 leutosporer, under det att följande art på Trifolium pra- 

 tense hela sommaren igenom (hos oss) uppträder så 

 godt som uteslutande endast i sin uredoform. 



Samhörigheten af de upptagna sporformerna är 

 under sommaren 1905 genom kulturförsök bevisad af 

 förf. Samtidigt ådagalades artens skarpa biologiska 

 skiljaktighet gent emot Uromyces Trifolii på Trifolium 

 pratense (Liro: Kulturversuche mit finnischen Ure- 

 dineen, I). 



På Trifolium hybridum L. förekommer stundom ett 

 aecidium. Om detta hör till ofvanstående art eller till 

 Uromyces Trifolii måste framtiden utvisa. Sporformen 

 är tagen af förf. en gång, fi /6 1897, i en rågåker vid Mus- 

 tiala landtbruksinstitut, där den förekom ytterst spar- 

 samt. Upptages i Lindroth: Lisätietoja, p. 7 som Uro- 

 myces Trifolii. 



19. Uromyces Trifolii (Hedwig f.) Léveillé 



i Ann. Se. Nat. ser. 3, tom. 8, p. 371 och 376. (1847). — 

 Schröt. p. p. Die Pilze Schles. p. 301; Winter p. p. 

 Die Pilze I, p. 159; Saccardo p. p. Sylloge VII, p. 534. 

 — Karst, p. p. Rost- & Brandsv. p. 66; Gobi & Tranzsch. 

 p. p. Die Rostp. St. Petersburg etc. p. 75. 



Syn. Uromyces apiculatus Karst, p. p. Myc. Fenn. 

 IV, p. 14. 



Pyknider och ^Ecidier obekanta (felande?). 



Ur ed o -hopar små, rikliga, rundade — elliptiska, 



