99 



Anmärkningsvärdt är den sena utbildningen af te- 

 leutosporerna. — Angående artens skiljaktighet från 

 Uromyces Trifolii-repentis se sidorna 96 och 97 ! 



20. Uromyces minor Schröter 



Die Pilze Schlesiens p. 310 (1889). — Saccardo Sylloge 

 VII, p. 560. — Lin dr. Lisätietoja, p. 7 och i Meddelan- 

 den af Societas pro Fauna et Flora Fennica h. 24, p. 107. 



Pyknider? 



M c i di er på rundade eller långsträckta, till 1 cm 

 stora fläckar, tätt ringformigt anordnade. Pseudoperi- 

 diet med sargad kant. Dess celler knappt regelbundet 

 anordnade. Yttre väggar nedåt något täckande hvar- 

 andra, till 10 [i tjocka, tvärstrimmade ; inre väggar 3 — 

 4 fi tjocka, finvårtiga. Sporer bildas i tydliga rader, 

 polygonalt rundade, 14—18 fi i diam., med tunn och tätt 

 finvårtig membran. (Enligt Edw. Fischer). 



T el eu t o -hopar vanligen hy pophylla, af långa, ställda 

 i sidonervernas riktning, först täckta af epidermis, senare 

 bara, pulverulenta, mörkbruna. Sporer 15 — 24 fi långa, 

 10 — 18 [i tjocka, ellipsoidiska, rundade, omvändt äggrunda, 

 ofta något oregelbundna. Groddpor toppställd. Mem- 

 bran brun, försedd med små, få, färglösa, rundade, ofta 

 nästan radvis ställda vårtor. För öfrigt i alla afseen- 

 den som motsvarande form hos Puccinia Trifolii-repen- 

 tis (sidan 95). — På stam och blad af 



Trifolium montanum L. — Al. Sund, Kastelholm, 

 III. 5 / 8 och Björby, III. 6 / 8 97: A. Kajava & J. I. L.; Lum- 

 parland, III. 18 / 6 01: T. Paavonen. 



Arten, som uppgifves förekomma äfven på Trifo- 

 lium pratense L. och andra Trifolium-axter i Nord-Arne- 



