104 



groddporer. Membran gulaktig, något tunn, likformigt 

 besatt med något glest ställda, tämligen kraftiga taggar. 



T el eut o -hopar som hos uredof ormen, men svart- 

 bruna. Sporer ellipsoidiska, rundade, 24 — 33 fi långa, 

 18—26 fi tjocka. Membran mörkt rödbrun, glatt, kraf- 

 tigt utvecklad, i toppen omkring groddporen med en 

 låg, kullrig, något ljusare papill. Skaft färglöst, lätt af- 

 bristande. — På odlade 



Phaseolus vulgaris, Ph. multifiorus, Ph. nanus m. fl. 

 arter i gamla och nya världen. Torde lätt kunna in- 

 komma handelsvägen. 



22. Uromyces carneus (Nees ab Esenbeck) Hariot 



i Journ. de Botan. 1893, p. 376. 



Syn. jEeidiwm carneum NeesiFunk Cryptogamische 

 Gewächse etc. Heft 25, n:o 523 (1818). JZc. Astragali 

 Eriks s. Fungi parasitici scand. exs. n:o 285. Uromy- 

 ces lapponicus Lagerheim Bot. Not. 1890 p. 274. 



Pyknider spridda bland aecidierna, rundade, till 

 150 jc* i diam.; sterigmer svagt gulaktiga. 



iE c i di er vanligen likformigt fördelade på bladens 

 undre yta. Pseudoperidiet med kort, lätt affallande 

 kant. Dess celler oregelbundet anordnade, med till 8— 

 10 fi tjocka, strimmade ytterväggar och hälften tunnare, 

 vårtiga inre väggar, de förra nedåt något täckande 

 hvarandra. Sporer polygonalt rundade ellipsoidiska, 15 

 — 25 i diam., med mycket tätt finvårtig membran. 



Teleuto -hopar amphigena, mörkbruna, först täckta 

 af epidermis, snart bara, spridda eller sammanflytande. 

 Sporer 24—30 fi långa, 21 — 24 fi tjocka, rundade, ovala 

 eller omvändt äggrunda. Membran brun, glatt, upptill 



