105 



föga förtjockad. Skaft mycket bräckligt. (Efter Lager - 

 heim). 



Astragalus alpinus L. — 01). Kemi, I. 5 / 7 96 : A. Ranta- 

 niemi. 



Oxytropis camjpestris * sordida (Willd.) Wahlenb. — 

 Ks. Oulankajoki, I. 14 / 7 93: K. E. Hirn. 



Enligt La ger heim (1. c.) är svampen en Ur o my - 

 c op si s. iEcidiet, som är utdeladt 1818 i Funks Crypt. 

 Gew. n:o 523 och öfver h vilket i sagda exsiccat gifves 

 beskrif ningen «Simplex, peridiis sparsis, copiosis, im- 

 mersis, breviter cylindricis, ore prominulo, dentibus re- 

 volutis, pulvere aureo« och som förekommer på Astra- 

 galus' alpinus, är, så vidt jag kan döma, identiskt med de 

 i norden förekommande aecidierna på samma värdväxt. 

 Parasiten bör därför benämnas Uromyces carneus (Nees 

 ab Esenb.). Svampen är ett exempel på de för höga 

 norden och Europas alpländer gemensamma arterna. 

 Om aecidierna på Oxytropis (se ofvan!) verkligen höra 

 hit, är tills vidare osäkert. De äro till sina karaktärer 

 visserligen fullt öfverensstämmande med de på Astraga- 

 lus alpinus, men äro kanske något kraftigare utvecklade. 

 Sist nämnda omständighet är kanske beroende af den 

 kraftigare värdväxten. 



23. Uromyces Hedysari-obscuri (DC.) Carest & Piccone 



i Erb. critt. ital. Ed. II, fa se. IX, enligt Rabenhorst 

 Fungi europ. exs. n:o 1691 (1873). Winter Die Pilze I, p. 

 152 (1884). — Lindr. Lisätietoja, p. 7. 



Pyknider spridda bland aecidierna, äggrunda — 

 rundade, med långsträckt, tydlig lumen och omkr. 45 ^ 



