106 



långa sterigmer, till 180 //. höga och 135 [i tjocka, ut- 

 bildade endast hos den primära eecidiegenerationen. 



M ci dier utbildade i två generationer. Den pri- 

 mära generationen med, den sekundära utan pyknider. 

 Primära aecidier samlade i fåtaliga grupper, vanligen 

 hypophylla. Sekundära aecidier ensamma, likformigt 

 spridda. Pseudoperidiet skålformigt, med kort, bredt 

 klufven, tillbakaböjd kant. Dess celler tämligen oregel- 

 bundet anordnade, något täckande hvarandra, oregel- 

 bundet kubiska, till 28 fi långa, vanligen 16 — 22 fi breda 

 och djupa. Yttre väggar till 8 fi tjocka, tvärstrimmade ; 

 inre väggar omkr. 3 /j, tjocka och försedda med tydliga 

 vårtor. Sporer polygonala — rundade, 14 — 18 fi i diam., 

 med tunn, färglös, tätt och fint punktvårtig membran. 

 Hos den sekundära formen äro pseudoperidiecellerna i 

 regeln svagare utvecklade och tunnare, ytterväggarna 

 äro endast stundom hos de nedra cellerna märkbart 

 förtjockade. 



Teleuto-hopar spridda, vanligen epiphylla, rikliga, 

 punktformiga, nakna, svartbruna eller svarta. Sporer 

 16 — 14 fi långa, 12 — 17 (i tjocka, ellipsoidiska. Membran 

 brun, tätt besatt med synnerligen fina, låga, punktlik- 

 nande vårtor, ofvan den toppställda, tydliga, men fina 

 groddporen utbildad till en ljusare eller färglös, i top- 

 pen vanligen tvärt afstympad, till 6 ,<* bred och 3 fi hög 

 papill. Skaft knappt af sporens längd, mycket fint, färg- 

 löst, lätt afbristande. — På blad af 



Hedysarum obscurum L. — Lp. Tschapoma, I. (sekun- 

 dära) 4- III. 20 / 8 89: A. O. Kairamo; Ponoj, vid byn, I. 

 (primära), 27 / 8 99 : J. Montell. 



De af D:r Kairamo tagna exemplaren äro rik- 

 ligt försedda med isolerade (sekundära) aecidieskålar, 



