Ill 



Som värdväxter för arten uppgifvas bland andra 

 äfven följande hos oss förekommande: Vicia sauva L., 

 V. angustifolia (L.) All., V. lathyroides L., V. villosa Roth, 

 Lathy rus niger (L.) Bernh. och Pisum-arter. 



Arten har en mycket vidsträckt utbredning i Eu- 

 ropa och Asien. 



Enligt Jordi (Centralbl. für Bakteriol. etc. Bd. XI, 

 p. 763 — 795; Bd. X. p. 777) synes arten innehålla flera 

 biologiska racer. 



Bäst utvecklar svampen sig på Vicia faba, hvilken 

 värd stundom på märkbart sätt lider af parasitens an- 

 grepp. Äfven de vilda värdarna, såsom alla här ofvan 

 från området uppräknade, hindras ej sällan totalt att 

 blomma eller uteblifver frösättningen ofta. I regeln 

 finner man mot slutet af sommaren mer eller mindre 

 rikligt teleutosporer på de nedre äldre bladen, medan 

 de yngre, vanligen ännu rent gröna bladen, bära endast 

 uredohopar. Vackert grupperade äro uredohoparna på 

 bladen af Lathyrus vernus. I dessa senare utvecklas 

 längre fram uteslutande teleutosporer. Formen på Vi- 

 da sepium har genomgående något mindre sporer än de 

 kraftigare formerna på Vicia faba, Lathyrus paluster och 

 L. vernus. Egendomlig är aecidieformens stora sällsynthet 

 — åtminstone hos oss (iakttaget endast på Vicia cracca från 

 On). Karsten angifver i Notiser ur Sällsk. pro Fauna 

 et Flora Fenn. Förh. ny ser. h. 8, p. 266 en Uromy- 

 ces apiculatus från Mustiala på Lathyrus pratensis som 

 passim«. Denna uppgift baserar sig på en felbestäm- 

 ning af värdväxten. Äldre af Karsten tagna exemplar, 

 som blifvit ansedda för Lathyrus pratensis, finnas icke 

 i den karstenska samlingen i Herbarium Musei Fennici, 

 men väl ett exemplar från Mustiala taget af Karsten 



