120 



Membran gulbrun, öfverallt ytterst tätt besatt med syn- 

 nerligen fina och korta taggar, öfver groddporerna icke 

 uppsvällande. 



T el eu t o-hopar som hos uredof ormen, men mör- 

 kare — svartbruna. Sporer 27 — 36 fi långa, 20—26 /n 

 tjocka, ellipsoidiska, rundade. Groddpor toppställd. Mem- 

 bran mörkbrun, glatt, i toppen till 8 fi förtjockad. 

 Skaft kort, färglöst, tätt under sporen lätt affallande. 

 — Pä ofvanjordiska delar af 



Artneria elongate. Boiss. — X. Hangö, II. + III. 6 / T 

 01: G. Sucksdorff. 



14. Teleutosporer på Scrophulariacéer. 

 30. Uromyces Scrophulariae (DC.) Fuckel 



Symb. Myc. p. 63 (1869). — Saccardo Sylloge VII, p. 

 559. — Gobi &. Tranzsch. Die Rostp. St. Petersburg 

 etc. p. 72. 



Pyknider fåtaliga (Edw. Fischer). 



oE ci di er oftast hypophylla, spridda på blek- eller 

 gulgröna fläckar. Pseudoperidiet kort cylindriskt eller 

 nästan blåsformigt, med kort, föga inskuren, upprat el- 

 ler inåt böjd kant. Dess celler något oregelbundet an- 

 ordnade, omkr. 22 fi långa, 14 fi breda och höga, knappt 

 täckande hvarandra, med till 6 fi tjock och fint tvär- 

 strimmad yttervägg samt något tunnare, tj'dligt punkt- 

 vårtig inre vägg. Sporer polygonalt rundade, upptill med 

 tydligt punkt vårtig membran, 15 — 22 (jl i diam. 



Teleuto-hopar på fläckar liksom aecidief ormen 

 och ofta bildade omkring eller bland dessa, täckta af 

 epidermis, senare bara, knappt pulverulenta, svartbruna. 



