129 



22 ii tjocka, smalt omvändt äggrunda, päronformiga, ellip- 

 soidiska, med svagt gulaktig, likformigt utvecklad mem- 

 bran, som är försedd med likformigt strödda, relativt 

 grofva taggar. Groddporer 2 — 3, ekvatoriala, mycket 

 otydliga. Par af y ser talrika, uppåt jämt vidgade, i top- 

 pen till 26 fj, tjocka, svagt gulaktiga till nästan hyalina, 

 med omkr. l,s [i tjock membran, till 70 y långa. 



T eleut o-hopar ofta utbildade af uredohopar, små, 

 punkt- eller linieformiga, kompakta, svarta. Sporer 34 

 — 54 fi långa, 18 — 25 (i tjocka, omvändt äggrunda — ut- 

 draget ellipsoidiska, upptill i regeln afrundade, nedtill 

 oftast afsmalnande, i midten knappt insnörda. Grodd- 

 porer som hos följande art. Membran brun, glatt, upp- 

 till med bred, afrundad, 5 — 11 (j mätande, mörkare 

 förtjockning. Skaft fast, brunt, vanligen betydligt kor- 

 tare än sporen. — Heter öci sk på 



I. Ranunculus repens L. och R. bulbosus L. — Icke 

 med säkerhet känd från vårt område. 



II. + III. Arundo phragmites L. {= Phragmites com- 

 munis Trin.) — Al. Sund, Kastelholm. 5 / 8 97 : J. I. L. 



Genom de kortskaftade teleutosporerna och de i 

 uredohoparna förekommande parafyserna lätt skild från 

 Pace. Phragmitis (sid. 129—130). 



Angående vissa på Callha palustris förekommande 

 aecidier, hvilka troligen kombinera med en Puccinia och 

 möjligen just med Puccinia Magnusiana. se närmare un- 

 der Puce. Zopfii! 



35. Puccinia Phragmitis (Schum.) Körnicke 



i Hedwigia 1876, p. 179. — Sydow. Monogr. p. 787; 

 Kleb. Die wirtsw. Rostp. p. 283. — Karst. Myc. Fenn. 



9 



