136 



utbildning. Märkas bör dock på samma gång atl den 

 af Lagerheim gjorda kombinationen möjligen icke är 



riktig. — Nyligen har Bubâk (Annales Mycologici 

 1905, p. 223) beskrifvit en Uredo anthoxanthina (på An- 

 thoxanfhwm odoratum), hvilken synes rätt väl öfver- 

 ensstämma med den af La ger heim tagna formen, men 

 hvilken icke kan höra till Puccinia uEcidii-lhalictri, eme- 

 dan Thalictrum alpinum icke förekommer på fyndorten 

 (Riesengebirge) för den bubakska uredof ormen. 



38. Puccinia persistens Plowright 



i British Uredineae p. 180 (1889). — Sydow Monogr. p. 

 825; Kleb. Die wirtsw. Rostp. p. 291. 



Puccinia /Ecidii-Thalictri-flavi (DC.) Liro. 



Pyknider amphigena, vanligen dock hypophylla, 

 brunaktiga, till 125 /j, höga och tjocka. 



M ci di er hypophylla på oregelbundna, röda, gul- 

 eller brunaktiga fläckar. Pseudoperidiet tämligen länge 

 slutet, tämligen långt, cylindriskt, hvitt, senare med sar- 

 gad, upprat kant, slutligen nästan skålformigt; dess cel- 

 ler oregelbundet kubiska, något oregelbundet anordnade, 

 omkr. 16 — 20 [i breda och långa, föga täckande hvar- 

 andra, med strimmad, till 7,5 fi tjock yttervägg, omkr. 

 15 ,u höga, med tydligt punktvårtig membran. Sporer 

 rundade, ytterst fint punktvårtiga, 15—23 /n i diam. 



Uredo- och Tele ut o -formerna som hos Puccinia 

 subalpina Lagerh. (sid. 144). — Heteröcisk på 



I. Thalictrum flavum L. — N. Pornainen, Laha, på 

 ön i forsen, ™/ G 03 : J. I. L. — Ab. Viurila, 2 % 55: E. W. Nik- 



