142 



Älopecurus nigricans Hörnern. — Vid Helsingfors f. um 

 förf. på Älopecurus arundinaeeus Poir. (=.4. nigricans Horn. | 

 en med ofvanbeskrifna teleutoform öfverensstämmande 

 Puccinia, som troligen hör till Puccinia ^Ecidii-Ranunculi- 

 acris (Pers.) Liro (== Puccinia perplexans Plowr.). 



På fyndorterna för aecidierna tillhörande ofvan- 

 stående art voro Poa pratensis, Poa trivialas och Festuca 

 rubra städse rostfria. 



41. Puccinia Melicae (Erikss.) Sydow 



Monogr. p. 760. 



?Pyknider 1 ) på aecidiefläckarna epiphylla, fåtaliga, 

 slutligen bnmaktiga, rundade, till 130 fj i diam. 



?^Ecidier *) nästan alltid strängt hypophylla, dels i 

 mindre antal gyttrade, dels i större antal nästan ring- 

 formigt anordnade på bnmaktiga, ofta af en mycket 

 smal, gulaktig rand omgifna fläckar. Pseudoperidiet 

 nästan blåsformigt, slutligen föga framträdande, med lätt 

 affallande kant. Dess celler nästan regelbundet anord- 

 nade, med till 12 ^ tjocka, finstrimmade ytterväggar och 

 tunna, tydligt vårtiga inre väggar. Sporer bildade i 

 regelbundna rader, ellipsoidiska eller något rundade, 20 — 

 28 ju, långa, 14 — 20 fi tjocka. 



Ure do-hopar små, punktförmige, mest hypophylla 

 på lifligt gula, små fläckar, talrika, spridda, brungula. 

 Sporer 15 — 18 fi långa och tjocka, runda, kort och bredt 

 ellipsoidiska. Groddporer 4 — 6 (?), ganska otydliga. Mem- 

 bran svagt gulaktigt brun, nästan färglös, jämntjock, 

 ytterst kort- och fintaggig. Par af y ser icke utbildade. 



1 ) Se anmärkningen på sidan 143! 



