161 



49. Puccinia dispersa Eriksson 



i Ann. Sc. Nat. ser. 8. tom. 9 (1899), p. 241. — Kleb." Die wirtsw. 

 Rostp. p. 237; Sydow Monogr. p. 709. — Lindr. Lisätie- 

 toja, p. 9 och i Meddelanden af Societas pro Fauna et 

 Flora Fennica h. 24, p. 107. 



Syn. Puccinia rubigo-vera Karst, p. p. Rost- & 

 Brandsv. p. 29. P. striœformis Karst, p. p. Myc. Fenn. 

 IV, p. 29. 



Puccinia ^Ecidii-asperifolii (Pers.) Liro. 



Pyknider tili 150 fi höga, 105 (j, tjocka. 



iEcidier hypophylla, nästan ringformigt ordnade 

 på gul- eller rödaktiga fläckar, skålformiga, med sar- 

 gad, tillbakaböjd kant. Pseudoperidieceller rundade — 

 fyrkantiga eller hexagonala, ordnade i rader, icke täc- 

 kande hvarandra, med punktvårtig membran och svagt 

 gulaktiga, tvärstrimmade, till 8 fi tjocka ytterväggar, 20 

 — 32 fju långa, 16 — 26 {* breda och höga. Sporer run- 

 dade, med tunn, fint punktvårtig membran, 18 — 30 fi 

 långa, 13 — 23 fj tjocka. Innehåll orangerödt, snart blek- 

 nande. 



Ur e do- hopar vanligen epiphylla, små, spridda, 

 rundade eller elliptiska, bruna. Sporer 28 — 34 fi långa, 

 20 — 28 [i tjocka, rundade, rundadt ellipsoidiska, med gul- 

 aktig, regelbundet och likformigt samt tämligen tätt 

 korttaggig membran. Groddporer icke skarpt framträ- 

 dande, flera (5 — 8). 



Te leu t o -hopar hypophylla, mycket små, täckta af 

 epidermis, svarta; hvarje sporhop omgifven af brunak- 

 tiga, deformerade, parafyslika hyfelement; de enskilda 



11 



