176 



Puccinia /Ecidii Melampyri »Kunze & Schm.) Liro. 



Pyknider vanligen epiphylla, täckta af epidermis, 



rundade, af tämligen starkt varierande storlek, de mindre 

 90 /a höga och 100 fi tjocka, de större i ill 160 /j 

 höga och tjocka, under mikroskopet färglösa och därför 

 makroskopiskt ej eller knappt synliga. Pyknidväggen 

 uppbyggd af långsträckta, smala celler. 



iEcidier hypophylla, tätt g}'ttrade på stora, mörkt 

 violetta fläckar, hvilka på bladets undre yta vanligen 

 äro hvita. Pseudoperidiet skålformigt, rent hvitt, med 

 flerklufven rand och korta, tillbakaböjda flikar. Dess 

 celler tämligen regelbundet anordnade, svagt taktegel- 

 formigt täckande h var andra, till 26 fj långa, 16 (x breda 

 och 30 fi höga, + oregelbundet snedt kubiska — rekt- 

 angulära. Membran färglös, vid inre och yttre väg- 

 garna starkt (omkr. 7 u) förtjockad. Ytterväggar släta, 

 nedlöpande öfver den närmast nedanför belägna cellen; 

 inre väggar försedda med talrika, olika stora, små, 

 rundade och något af långa punkt vårtor. Sporer kantigt 

 rundade — ellipsoidiska eller omvändt äggrunda, 10 

 — 16 tx i diam. 



Ure do -hopar utvecklas sällan, 1 — 2 mm långa, 

 ljusbruna. Sporer rundade, med till 4,s <j tjock, brun, 

 spetsvårtig membran, 20 — 26 ,u i diam. Groddporer 3. 



Tel eu t o-hopar Iry pophylla, långsträckta, smala, 

 0,5 — 15 mm långa, enstaka eller gyttrade och då. + sam- 

 manflytande, mörkbruna, kompakta. Sporer 30 — 46 fi 

 långa, 18 — 26 fi tjocka, ellipsoidiska, i båda ändarna af- 

 rundade, på midten knappt eller föga insnörda ; båda 

 cellerna lika stora. Öfre cellens groddpor toppställd, den 

 nedra cellens belägen tätt vid skiljeväggen. Membran 

 gulbrun, tjock, i toppen starkast utvecklad (till 6 ,u tjock), 



