182 



s}mes framgå. — Parasiten vidt utbredd i gamla och nya 



världen. 



Som karakteristiskt för artens aecidieform må den 

 ytterst finvårtiga membranen hos peridiecellerna fram- 

 hållas. Ofta kunna dessa vårtor ses endast med till- 

 hjälp af immersion. — Artens teleutosporer äro relativt 

 sällsynta ; svampen uppträder ännu i början och medlet 

 af oktober så godt som uteslutande blott i uredostadiet, 

 i hvilket den äfven delvis öfvervintrar. ^Ecidierna ut- 

 vecklas i juni — juli samt vid Helsingfors m. fl. ställen 

 ofta rikligt i slutet af oktober. Från Uromyces Poœ skil- 

 jes uredoformen lätt genom sina rikliga paralyser, hvilka 

 saknas hos sistnämnda svamp. 



Arten bör hos oss eftersökas på de uppgifna värd- 

 växterna Poa alpina L., P. palushis L. (= P. serotina 

 Ehrh.), P. comjjressa L., P. Ghaixii Vill. <= P. sudetica 

 Haenke). 



* Puccinia Maydis Béreng. 



i Atti VI Riun. se. ital. Milano 1844, p. 475. — Sydow 

 Monogr. p. 830. 



Ur ed o -hopar amphigena, spridda, länge täckta af 

 epidermis, rundade eller ellipsoidiska. Sporer rundade, 

 ellipsoidiska, 24 — 30 [i långa, 20 — 29 /u tjocka. Membran 

 gulaktig, synnerligen fint taggig och försedd med 2 — 4 

 groddporer. 



T eleu t o -hopar som hos uredoformen, svartbruna 

 — svarta. Sporer ellipsoidiska, aflånga, i ändarna + af- 

 rundade, på midten något insnörda, 24 — 48 ,a långa, 13 

 —24 ( u tjocka. Membran brunaktig, glatt, i toppen ej 

 mörkare, men något förtjockad. Skaft fast, kvarsittande, 

 brunaktigt. — På blad af Zea Mays L. m. fl. arter. — 

 Funnen i de flesta länder. 



