206 



40—48 fi långa, 11 — 15 fi tjocka, klubblika, upptill af- 

 rundade eller tillspetsade, nedtill afsmalnande, i midten 

 något insnörda. Membran glatt, upptill tämligen starkt 

 förtjockad. Skaft ljust, fast, ungefär af sporens längd 

 (Schröter 1. c). — Heteröcisk på 



I. Centaurea jacea L. 



II. -4- III. Carex muricata L. 



Arten är ej känd från Finland, men bör med stor 

 grad af sannolikhet kunna anträffas. iEcidiet är ta- 

 get af förf. tätt vid vårt naturhistoriska områdets 

 ostgräns utmed floden Onega under sommaren 1899 så- 

 väl på Centaurea jacea L. som Cent. phrygia L. (= Cent. 

 austriaca Willd.). Har för öfrigt stor utbredning i Europa. 



* Puccinia Vulpinae Schröter 



i Rabenhorst Fungi eur. exs. n:o 1886 och i Hedvigia 

 1874, p. 187. — Sydow Monogr. p. 669; Kleb. Die 

 wirtsw. Rostp. p. 307. 



Py k nid er samlade i smärre grupper, gulbruna. 



iE c i di er hypophylla på oregelbundna, gulbruna 

 fläckar, i större antal samlade. Pseudoperidiet kort cy- 

 lindriskt — skålformigt, med hvit, sargad kant. Sporer 

 polygonalt rundade, fint punktvårtiga, 19—26 [i i diam. 



Uredo -hopar små, radställda, gulbruna. Sporer 

 med 2, ofvan midten belägna groddporer (för öfrigt som 

 hos Puccinia Schœleriana (s. 207). 



Teleut o-hopar små, radställda, ofta linjeformigt 

 sammanflytande, täckta af epidermis, hypophylla, svart- 

 bruna, omgifna af sammanpackade bruna, parafj-sartade 

 mycelelement. Sporer ofta encelliga mesosporer. De 

 tvåcelliga 38 — 60 /u långa, 12 — 18 ft tjocka, smalt om- 



