210 



endast från Ab. Merimasku, har uredosporer, som mest likna 

 formens på Carex ericetorum, men de båda groddporerna 

 äro i regeln belägna betydligt ofvanom sporens midt. 



Carex pallescens L. — De exemplar af svampen på 

 denna värd, som anföras under Puccinia Caricis sid. 187 

 torde höra hit åtminstone delvis, ehuru sporerna så 

 till vida afvika, att de ofta äro försedda med 3 grodd- 

 porer och att groddporerna, äfven då endast 2 före- 

 komma, äro belägna nästan vid sporens midt. 



Carex Oederi Ehrh. — Al. Hammarland, Mörby, 6 /t 

 97: J. I. L. — 01. Djerevjannaja vid Onega strand, 8. 

 98 : J. I. L. — Både uredo- och teleutosporer kända ; de 

 förra dock så afvikande genom sin ringa storlek, 18 — 

 23 fi långa, 12 — 16 ,u tjocka, att formen egentligen borde 

 betraktas som egen art. 



Carex flava L. — Möjligen höra några af de under 

 Puccinia Caricis (sid. 186) anförda formerna hit. Mate- 

 rialet har gått förloradt, så att en närmare undersök- 

 ning icke kunnat företagas. 



Intressant är den stora öfverensstämmelse som ar- 

 ten i sina aecidie- och uredo-sporformer visar med Puc- 

 cinia Dioicœ P. Magn. Båda arternas lika byggda aeci- 

 dier förekomma på ett större antal värdar (Composi- 

 ter). Uredo- och teleutoformerna lefva på flera Carex- 

 arter med i alla afseenden lika byggda uredosporer 

 (fullt öfverensstämmande taggighet och 2, tydliga, ofvan 

 sporens midt belägna groddporer och relativt kraftigt 

 utvecklad membran). 



Egendomlig är teleutoformens synnerliga sällsynthet 

 hos oss. Svampen har utpräglad förmåga att år ifrån 

 år öfvervintra i sitt uredostadium. 



