228 



upptill mycket svagt gulaktigt, ungefär af sporens längd. 

 — På blad, blomskaft och stamdelar af 



Oxyria digyna (L.) Hill. — I Tyskland, Schweiz, 

 Britannien, Skandinavien ocli N.-Amerika. — Torde sä- 

 kert höra till vår flora. 



77. Puccinia Polygoni-amphibii Persoon 



Synops. p. 227 (1801). — Sydow p. p. Monogr. p. 569; 

 Kleb. Die wirtsw. Rostp. p. 322. — Karst. Symbolae i 

 Meddelanden från Societas pro Fauna et Flora Fennica 

 Förhandl. h. 16, p. 45; Hennings i Hedwigia 1895, p. 

 11; Lindr. Lisätietoja, p. 9 och i Bot. Notiser 1900, p. 251. 



Syn. JEciäiwm sangvinolentum Lindr. i Bot. Not. 

 1900, p. 241. Puccinia Lysimachiœ Karst. Fungi Fenn, 

 exs. n:o 590, Myc. Fenn. IV, p. 27, Rost- & Brandsv. 

 p. 49. P. Polygonorum Karst. Myc. Fenn. IV, p. 22. P. 

 Polygoni Karst. Rost- & Brandsv. p. 49. 



Pyknider insänkta, rundade flaskformiga, am- 

 phigena, 90 — 105 ,« höga, till 90 fi tjocka. 



M c i di er hypophy Ila, 'tätt koncentriskt ställda, skål- 

 formiga, rödgula, omgifna af intensivt gulröda — blod- 

 färgade eller purprade, gul- eller gröngulkantacle, täm- 

 ligen stora fläckar. Pseudoperidiet kort cylindriskt, 

 med flerdelad, tillbakaböjd rand; dess celler polygonala, 

 kubiska, i regelbundna rådet ordnade, med 6 — 7 (j tjocka 

 ytterväggar. Cellernas membran hyalin, tätt besatt med 

 fina, punktformiga vårtor, 17 — 30 [i långa, 15 — 25 /j 

 breda. Sporer rundade — polygonala eller bredt ellip- 

 soidiska, med blekt, tätt punktvårtigt exosporium, 18 — 23 

 (i i diam. Innehåll rödgult, snart bleknande. 



Ur ed o -hopar hypophylla, små, rundade, spridda, 



